Звукова карта
Звуковата карта (аудиокартата) е част от хардуера на компютъра, която управлява входа и изхода на звуковите сигнали. Звуковата карта е така наречената разширителна карта. Това означава, че картата може да бъде добавена към дънната платка.
В днешно време повечето аудиокарти са интегрирани в дънната платка. Това означава, че те са вградени в дънната платка и не могат да бъдат извадени. С други думи, това вече не е разширителна карта. Те предлагат само връзки за линеен вход, високоговорител и микрофон. За повечето потребители това е достатъчно. Когато се мисли за компютърната архитектура, звуковите карти с интегрална схема заемат по-малко място и по този начин станаха много популярни и практични, особено за преносимите компютри. За повече функции като MIDI портове за свързване на музикални инструменти и изисквания за ниска латентност (за да не се изкривява звукът при интензивно използване на системата) могат да се използват звукови карти като разширителни карти. Съвременните разширителни звукови карти използват стандарта за компютърна шина PCI. По-ранните звукови карти използваха компютърната шина ISA, която беше полудуплексна, така че звуковите карти не можеха да записват и възпроизвеждат едновременно.
![Creative Sound Blaster Live!, звукова карта PCI](https://alegsaonline.com/image/220px-Sblive!.jpg)
![Zoom](https://www.alegsaonline.com/zoom.png)
Creative Sound Blaster Live!, звукова карта PCI
Входни и изходни сигнали
Това, което чуваме в тонколоните, е аналогов (ток, напрежение или електрически заряд) изход на сигнала. Например, съхраненият на твърдия диск цифров код се прехвърля под контрола на някое приложение (например Winamp) към звуковата карта. Горе в нея специален чип, наречен цифрово-аналогов преобразувател, променя двоичния код в аналогов звук. След това сигналът се изпраща към жак (в съвременните аудиокарти той е със зелен цвят), към който се свързват високоговорителите. Резултатът е хубава форма на вълната на любимия ни цифров носител, например mp3.
Типично устройство за въвеждане на звук е микрофон, свързан към червено-розовия жак. Звуковата вълна се дигитализира и след това може да се съхрани като файл, като се използват алгоритми за компресиране на данни, които правят файла по-малък. Разбира се, всичко това се извършва под контрола на определен софтуер.
Въпроси и отговори
В: Какво представлява звуковата карта?
О: Звуковата карта е част от компютърния хардуер, която контролира входа и изхода на звуковите сигнали.
В: Какво е разширителна карта?
О: Картата за разширение е карта, която може да се добави към дънната платка.
В: В днешно време повечето аудиокарти са интегрирани в дънната платка?
О: Да, в днешно време повечето аудиокарти са интегрирани в дънната платка.
В: Какви функции предлагат интегрираните аудиокарти?
О: Интегрираните аудиокарти предлагат връзки за линейно включване, високоговорител и микрофон.
В: Защо звуковите карти с интегрална схема станаха популярни?
О: Звуковите карти с интегрална схема станаха популярни, защото заемат по-малко място, което ги прави практични за преносими компютри.
В: Какви са допълнителните функции, които могат да се получат от звуковите карти като карти за разширение?
О: Допълнителните функции, които могат да се получат от звуковите карти като карти за разширение, включват MIDI портове за свързване на музикални инструменти и изисквания за ниска латентност.
В: Какъв стандарт на компютърната шина се използва в съвременните разширителни звукови карти?
О: Съвременните разширителни звукови карти използват стандарта на компютърната шина PCI.